‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Suntem Inițiativa BIONA.
‎Creăm soluții climatice ‎pentru o lume mai bună.
‎Hei! Unde mi-e fiul?
‎- Mă scuzați, dnă. Cum vă numiți? ‎- Dion!
‎Luați loc ‎și chem pe cineva să discute cu dvs.
‎- Dion! ‎- Dnă, n-aveți voie să mergeți acolo.
‎Nu puteți să fiți aici fără escortă.
‎- Doamnă. ‎- Dion!
‎Doamnă! Opriți-vă!
‎Vine jos.
‎- Dnă! Opriți-vă! ‎- Recepționat.
‎- Cod patru se apropie de nivelul cinci. ‎- Di!
‎- Un civil intră în nivelul cinci. ‎- Coboară. Prindeți-o!
‎- Opriți-vă! ‎- Blocați ieșirile.
‎- Trage-te! ‎- Blocați ieșirile.
‎- Trage-te! ‎- Opriți-vă, dnă!
‎- O prind eu. ‎- Opriți-vă!
‎- Stop! ‎- Hei!
‎- Unde mi-e fiul? ‎- Rămâneți pe poziții.
‎Acum v-am captat atenția?
‎Adu-mi copilul, sau jur pe Dumnezeu ‎că fac praf locul ăsta.
‎Urmează-mă.
‎NR. 108: N-O SĂ-ȚI PLACĂ DACĂ SE ÎNFURIE
‎- Mi-ați răpit fiul. ‎- L-am salvat.
‎Mi l-ați smuls din brațe, ‎l-ați urcat într-o dubă și ați plecat.
‎Eram foarte presați de timp.
‎Controlul de Boli Infecțioase ‎a cerut carantină de nivel trei.
‎Noroc pentru tine, noi suntem una.
‎Noroc?
‎Ar putea fi într-o închisoare secretă ‎a CIA sau mai rău.
‎Mai rău? Cine sunteți?
‎Hai aici.
‎- Unde e Dion? ‎- E în siguranță. E teafăr.
‎- Du-mă la el, imediat! ‎- Trebuie să purtăm o discuție.
‎Camera e dedicată cercetării vremii.
‎Ne mândrim că putem prezice ‎direcția vântului,
‎ceea ce ne permite să lansăm avertismente ‎care salvează vieți.
‎N-am nevoie de tur, ci de fiul meu.
‎Dumnezeule. L-ați lăsat acolo singur?
‎Cred că e speriat de moarte. ‎Știi ceva despre copii?
‎Știu câteva lucruri despre al tău.
‎- De cât timp ne supravegheați? ‎- De imediat după spargerea din laborator.
‎N-ai văzut din întâmplare un crab pustnic?
‎Și desigur, mai e vulpea.
‎Nu știu despre ce vorbești.
‎Am presupus că Pat ți-a zis ‎de cum a plecat din biroul meu.
‎Putem rezolva și așa.
‎Înaintea vizitei lui Dion.
‎După vizita lui Dion.
‎Puterile fiului tău sunt simbiotice ‎cu flora și fauna
‎recuperate din Islanda ‎după evenimentul aurorei.
‎Considerând interesul sporit al lui Mark ‎legat de acesta,
‎am suspectat ‎că și el suferea unele anomalii,
‎și se pare că i le-a transmis lui Dion.
‎După Islanda, am început să vedem
‎microfurtuni imprevizibile ‎pe întreg globul.
‎Administrația Națională a Oceanelor ‎și Atmosferei le-a semnalat și ea.
‎Apar și dispar repede, ‎lăsând în urmă distrugeri țintite.
‎Țintite?
‎Una a avut loc în afara casei tale.
‎Alta, lângă cabana de pe lac.
‎Nu cred că e o coincidență.
‎Cred că furtunile sunt atrase de fiul tău.
‎- Ce vrei? ‎- Să-l studiez pe Dion.
‎Trebuie să înțelegem ‎de ce se întâmplă asta
‎și de ce e în stare.
‎- Nu. ‎- Nu-ți ceream permisiunea.
‎Se va afla sub supraveghere 72 de ore,
‎iar perioada poate fi extinsă nelimitat ‎dacă e un pericol pentru public.
‎- Dar nu e un pericol... ‎- Din nou, nu cer permisiune.
‎Avem destule date anormale ‎să-l ținem în carantină...
‎pentru totdeauna.
‎Ceea ce nu vreau să fac.
‎Dar nu voi renunța ‎la singurul specimen uman pe care-l am.
‎Dacă vă dau datele lui Mark?
‎- Ai datele lui Mark? ‎- Se studia. Schimbările din ADN-ul lui.
‎Și a păstrat legătura ‎cu oameni care au fost la eveniment.
‎În schimb, ‎mă lași să-l duc pe Dion acasă acum.
‎Și vreau toate chestiile astea.
‎Vreau să știu când au avut loc furtunile, ‎unde au avut loc și dacă vor mai fi.
‎- E confidențial. ‎- La fel și datele lui Mark.
‎Vom crea un portal privat. ‎Eu transfer datele mele, tu pe ale tale.
‎Și încă ceva. Nu ne mai spionați.
‎Nu se va întâmpla.
‎Ți-aș putea spune că ne vom opri, ‎dar n-o vom face,
‎și adevărul e că nu vrei s-o facem.
‎Există ceva periculos în lume, ‎și de mă crezi, de nu,
‎încercăm să-ți apărăm fiul.
‎Nu sunt inamicul, Nicole.
‎Ăla...
‎Ăla e inamicul.
‎Dion.
‎- Mamă. ‎- Bună, gândăcel.
‎Ea e o pisică.
‎Da, așa e. Bună treabă, amice.
‎Și ție ți-e frică de mine?
‎Nu, doar... Nu-i așa că arăt nostim? ‎Adică, serios!
‎Nu!
‎Mi se vede fundul.
‎Da, chestiile astea sunt ciudate.
‎Mi-a fost teamă.
‎Știu.
‎Dar acum va fi mai bine. ‎Mergem acasă, bine?
‎Unde... Unde ți-e ceasul magic?
‎Bine. Așa, să mergem să te îmbraci.
‎Și eu și doamna Suzanne ‎va trebui să facem un mic schimb.
‎Bine? Apoi putem pleca de aici.
‎Bine? Ai înțeles?
‎- Salut. ‎- Niki? Vai de mine, scumpule!
‎Cum e?
‎- Salut! ‎- Obosit.
‎- Nu era nevoie să vii. ‎- Glumești?
‎Considerând prin câte ați trecut?
‎Aș fi vrut să mă suni mai repede. ‎Aș fi venit să sparg ușile cu tine.
‎Da, păi, tocmai ai rămas șomeră...
‎N-am vrut să fii și arestată.
‎FEMEI
‎Miroase bine.
‎Am făcut creveți în mălai.
‎- E trecut de miezul nopții. ‎- Ți-e foame?
‎Pune-l la culcare. Îți pun pe farfurie.
‎Hei, gândăcel mic.
‎Ai nevoie de o pauză?
‎- Nu, sunt bine. ‎- Bun răspuns.
‎Deci... pur și simplu ți-a dat ‎toate astea?
‎N-a prea avut de ales. ‎Își voia fiul înapoi.
‎Știe că mi le-ai dat mie?
‎Nu încă.
‎Sigur îi vei spune.
‎Considerând de câte ori te-am văzut ‎intrând și ieșind de la ea,
‎se pare că sunteți destul de apropiați.
‎Adică, erai dispus să-ți pierzi slujba ‎pentru ea.
‎Țin la Dion.
‎Îmi pare rău că nu ți-am spus ‎ce s-a întâmplat.
‎Încercam să respect dorințele lui Nicole. ‎Jur că nu se va mai întâmpla.
‎Vom vedea.
‎Deci, ce ai descoperit?
‎M-am uitat la analizele lui Dion,
‎le-am comparat cu datele lui Mark ‎și cu mostrele noastre...
‎Și?
‎Și... nu e bine.
‎E evident de ce a ajuns în spital ‎cu febră mare.
‎El...
‎- Se consumă prea tare. ‎- Mai pe larg.
‎În facultate conduceam o mașină.
‎Consuma multă benzină,
‎dar a fost ‎cea mai de nădejde mașină a mea,
‎atâta timp cât nu mergeam ‎cu mai mult de 90 la oră.
‎Dacă încercam să întrec și doar cu un pic, ‎motorul exploda.
‎Mecanicul a zis că mașina n-a fost făcută ‎să meargă așa de repede.
‎Și așa e și Dion.
‎Să ridice pufuleți cu mintea e o treabă...
‎dar dacă puterile ‎îi sunt suprasolicitate...
‎Ajunge în spital ‎încercând să vindece o vulpe.
‎Da.
‎Bine că n-a fost bolnav el.
‎Ceva așa de mare ‎l-ar fi omorât probabil.
‎Da.
‎- Să te odihnești. ‎- Bine.
‎Cum preferi cafeaua?
‎Cu frișcă, fără zahăr.
‎Ai venit devreme. ‎Te așteptam doar diseară.
‎Da.
‎Trebuia să-ți zic ce-am aflat.
‎Bine.
‎Așa.
‎Fermierul, Walter.
‎Și-a dobândit puterile ‎deodată cu mine și Mark.
‎La fel și fiul lui. Brayden.
‎Înseamnă că e de a doua generație, ‎ca Dion.
‎Ei bine...
‎măcar mai are tată ‎care să-l ajute să înțeleagă asta.
‎- L-a luat furtuna. ‎- Poftim?
‎Când? Era în viață ‎când Dion s-a dus la laboratoarele BIONA.
‎N-a mai trăit mult după.
‎Nu-l pot lăsa pe Dion să iasă din casă.
‎Eu trebuie să merg la lucru, ‎iar el, la școală.
‎Pot sta cu el.
‎- Pentru totdeauna? ‎- Deocamdată, pe ziua de azi.
‎- Salut. ‎- Salut.
‎Nu m-ai sunat, așa că îmi croiesc drum ‎prin stadiul ăsta stânjenitor
‎ca să-l duc pe Dion la școală.
‎Nu știu dacă merge la școală...
‎considerând noaptea avută, ‎dar am vrut să văd cum e.
‎Da, s-au petrecut multe ‎de la faza din spital.
‎Da, știu.
‎Suzanne m-a chemat târziu noaptea trecută
‎și mi-a cerut să mă uit ‎peste datele pe care i le-ai dat.
‎Datele lui Mark.
‎- Deci acum știe că știai? ‎- Da.
‎Ce ți-a oferit la schimb? ‎În afară de Dion.
‎Doar hărți ale furtunii ‎și asigurări că e de partea noastră.
‎Dacă contează părerea mea, ‎chiar cred că e.
‎Sau cel puțin nu e împotriva ta.
‎Aurora a creat ‎un fel de distrugere extremă
‎și pământul de acolo moare, literalmente.
‎S-au deschis fisuri imense ‎care se răspândesc, așa că vrea doar...
‎Vrea să-și dea seama cum să oprească asta.
‎Da. Crede că Dion poate să ajute.
‎A vindecat boala vulpii.
‎Poate e în stare să vindece ‎necroza din Islanda, eu...
‎- Știi? ‎- Ea chiar crede asta?
‎Merge pe principiul științific. ‎Știi, tot ce a fost schimbat de eveniment:
‎Dion, plantele, solul, Mark,
‎toate sunt piese ‎care fac parte din puzzle.
‎- Și mă urăște în continuare. ‎- Da.
‎Da.
‎Dar, deocamdată, voi fi acolo ‎să stau cu ochii pe ea pentru tine.
‎- Nu e nevoie. ‎- Ba da, e.
‎Nu uita, suntem...
‎Nu s-a schimbat nimic. ‎Suntem prieteni, amici.
‎- Pat! ‎- Salut, amice!
‎M-au pus într-o cameră ca pe E.T., ‎dar acum sunt bine.
‎- Ce tare! ‎- Deci, mă duci azi la școală?
‎Știi ceva? Așteaptă puțin.
‎- Trebuie să discut puțin cu el. ‎- Bine.
‎Hai, amice. Stai jos.
‎Așa.
‎- Nu poți merge azi la școală. ‎- De ce nu?
‎Că e prea periculos, scumpule.
‎Trebuie să lucrez la proiect.
‎- Unele lucruri sunt mai importante. ‎- Decât știința?
‎- Lasă-l să meargă. ‎- Ce?
‎Da!
‎Voi merge cu el. ‎Voi sta toată ziua cu Dion.
‎- Nu. ‎- Voi fi invizibilă, desigur.
‎- Dar nu poți spune nimănui că sunt aici. ‎- Cu excepția lui Pat.
‎Nici măcar lui Pat. Nimănui, sau nu mergi.
‎Bine.
‎- Dar dacă...? ‎- Va fi bine.
‎- Voi fi cu el non stop. ‎- Nu și la baie!
‎- Totul e în regulă. ‎- Bine.
‎- Pa, mamă. Te iubesc. ‎- Pa. Te iubesc.
‎Nu-ți face griji. Mă ocup eu.
‎Trupa Lewis.
‎- Ce părere aveți? ‎- E bestial.
‎Ți-a ieșit beton.
‎Lui Nicole i-a ieșit, dar am acceptat, ‎așa că, aveți dreptate. Mie mi-a ieșit.
‎- Fată, ți-a ieșit excelent! ‎- Măi să fie!
‎Vreau unul în casa mea.
‎Fă-ți o poză și listează-ți-l.
‎- N-am un buget nelimitat. ‎- Nici nu știu ce să zic despre el.
‎Facem panouri și reclame la radio, ‎și vreau să lucrezi la libret.
‎Vreau asigurare medicală.
‎Așa stă treaba?
‎Da...
‎Se pare că cineva va fi promovat azi.
‎Mulțumesc. ‎Ți-l aduc până la sfârșitul zilei.
‎Ar fi bine. ‎Să fii pregătită să muncești din greu.
‎Ca pentru asigurare medicală.
‎Dumnezeule! Scumpo!
‎- Hai. Da! Măi să fie! ‎- Da! Ai fost beton!
‎Acum îmi vei zice că ești prea prinsă ‎de promovare ca să vii la prânz.
‎Glumești? Vreau să te târăsc chiar acum ‎pe ringul de dans.
‎Da? Crezi că te ține să faci trecerea?
‎Pe mine, da. Dar pe tine?
‎Tot despre dans vorbiți? Că sunt confuză.
‎- Nu pot să-l sting. ‎- Ce e cu tine?
‎Fă ce faci de obicei. Uită că sunt aici.
‎Urmărești tot ce fac. Parcă-s bântuit ‎de o fantomă care o știe pe mama.
‎Nu face nimic rău, ‎și nu vei avea de ce să-ți faci griji.
‎- O, nu! ‎- Cine-i ăla?
‎Dl Campbell. A încercat să mă suspende.
‎- De ce? ‎- Mama zice că a crescut cu idei greșite.
‎- Legate de? ‎- Personalitatea bazată pe cum arăți.
‎A presupus că sunt un copil rău.
‎Așa zici?
‎Mergi tot înainte. ‎Nu te băga în calea lui.
‎Voi fi chiar în spatele tău.
‎Așa. Haide, Dion. Să nu ne oprim.
‎Nu am unde să stau aici, ‎așa că voi fi lângă ușă.
‎- Nu copia după mine. ‎- Of!
‎- Ce? ‎- Iar se amuză împreună.
‎- Ești gelos? ‎- Nu.
‎Cu cine vorbești, ciudatule?
‎Hei, Dion. Uite.
‎Nici gând. Inorogi? ‎Credeam că desenăm mașini.
‎Putem discuta despre proiect?
‎Ne gândeam să faci tu prezentarea ‎că ești așa bun la știință.
‎- Bine. ‎- Super!
‎Jonathan, ‎să lucrăm la chestia aia pentru YouTube.
‎LIBRET TEATRUL FOX
‎Bine, clasă, pauza de prânz. O oră. ‎Pauză de o oră.
‎Clasa a doua e așa de plictisitoare.
‎Da, dar Dion e bine?
‎E bine, dar cum poate să facă asta ‎zi după zi?
‎Îmi trebuie ceva de băut sau ceva.
‎- Ești gata? ‎- Da, o clipă.
‎Iese de la școală la 15:00, deci...
‎- Nu știu, exersează tabla înmulțirii. ‎- Bine. Pa.
‎Mă gândeam că am putea dansa ‎În lumină.
‎- Nu. ‎- Nu?
‎Să facem ceva puțin diferit.
‎- Încearcă să ții pasul. ‎- Bine.
‎Ești gata?
‎Da, ești gata.
‎Poți s-o faci.
‎- Vai de șolduri. ‎- Nicole Warren înapoi în acțiune.
‎Ai reușit.
‎Acum... Ne vom așeza.
‎Ai nevoie de o pauză?
‎Faci cotlete de porc?
‎Sărbătorim în seara asta ‎că mama ta a fost promovată.
‎Asta înseamnă că îmi iei ‎pantofi Jordan albi cu roșu?
‎Înseamnă că putem să discutăm despre asta.
‎Da!
‎Petrecere de dans!
‎- Nicole. ‎- Da?
‎Putem discuta puțin?
‎Da.
‎Vrei să-l saluți pe Ciupi?
‎Discuții de adulți.
‎Ai găsit ceva?
‎Da.
‎Această...
‎Treaba e mai de proporții ‎decât mi-am imaginat.
‎Am încercat să-i găsesc
‎pe câțiva de pe lista lui Mark ‎de la auroră.
‎Șapte au fost declarați dispăruți.
‎Și ăia sunt doar cei pe care i-am găsit.
‎Dispăruți, nu...
‎- ...răpuși de ceva boală ciudată? ‎- Au dispărut fără urmă.
‎Uite. Asta e harta de la BIONA ‎cu locurile unde a lovit furtuna.
‎Kerry Phillips, declarată dispărută ‎în șase iunie 2014 în Atlanta. Furtună.
‎Știu numele ăsta.
‎Da. Dr. Morton Lungstad, ‎în Alesund, Norvegia.
‎Declarat dispărut în 22 mau 2018. Furtună.
‎Jill Noonan.
‎A dispărut într-o furtună ciudată ‎pe lacul de lângă noi.
‎Și uită-te la asta.
‎- În New Orleans, în 12 august 2017. ‎- Mark.
‎Toți uciși de furtună.
‎I-a vânat.
‎A fost la geamul copilului meu...
‎acest ucigaș în serie a fost ‎la geamul copilului.
‎Ce ar trebui să fac?
‎- Fugiți. Ascundeți-vă. ‎- Nu-i pot face asta lui Dion.
‎Să trăim pe fugă, să nu aibă o casă, ‎prieteni, să se teamă mereu.
‎Ce fel de viață e aia?
‎Ca a mea.
‎- Îmi pare rău. N-am... ‎- Nu i-aș dori asta nimănui.
‎Dar până ne dăm seama ‎cum să oprim chestia asta,
‎nu avem alternativă.
‎Eu am avut noroc.
‎N-am avut prieteni sau familie ‎de care să îmi pese.
‎Asta numești tu noroc?
‎N-a trebuit să renunț la mult.
‎Pentru tine, asta va fi o problemă.
‎- Rămâi cu noi. ‎- Poftim?
‎Suntem familia ta.
‎Ajută-mă să-mi apăr fiul.
‎Învață-l să supraviețuiască.
‎Când va veni momentul ‎să trebuiască să fugim, vom fugi,
‎dar până atunci, să rămânem împreună.
‎Rămâi cu noi.
‎- Bună dimineața. ‎- Salut.
‎- Te simți bine? ‎- Da, merg să-l aduc.
‎Bine, eu doar...
‎voi aștepta aici în hol, ca un prost.
‎A venit Pat. ‎Ți-amintești ce ne-am înțeles?
‎- Să nu zic nimic de Charlotte. ‎- Bună treabă.
‎Să-ți văd dinții.
‎- Pat! ‎- Salut! Ești gata să mergem?
‎- Să facem asta! ‎- Bine.
‎- Pa, mamă. ‎- O zi bună, gândăcel!
‎- Te iubesc. ‎- Și eu te iubesc!
‎Hei!
‎Cine a fost la voi la micul dejun ‎în dimineața asta?
‎O prietenă.
‎De-a ta?
‎De-a mamei.
‎- N-am voie să discut despre asta. ‎- Bine.
‎Prietena asta e o persoană nouă, ‎sau cineva...
‎Nu întreb cum o cheamă, doar...
‎Sunt îngrijorat. ‎Trebuie să ai grijă în cine te încrezi.
‎Mama a zis că-i putem spune orice.
‎În plus, liftul ăsta e prea încet.
‎Voi întârzia la școală. Ne vedem jos.
‎Ultimul e un ou stricat!
‎Alo.
‎Da.
‎Vă anunțam doar că prietena mea Charlotte
‎îl va lua iar pe Dion de la școală azi.
‎V-am trimis deja una ieri.
‎Da, trimiteți-mi-o prin e-mail ‎și vi-o trimit înapoi.
‎Trupa Lewis.
‎Avem o problemă. ‎Posterele sunt aiurea.
‎Nu se potrivesc cu libretele.
‎- Trebuie să te duci să rezolvi asta. ‎- Bine.
‎- Fată, ești nepoliticoasă. ‎- Îmi pare foarte rău.
‎Trebuie să completez iar un formular ‎pentru școală
‎ca să-mi autorizez prietena să-l ia, ‎și... am terminat.
‎Comanda originală, bonul, totul.
‎Du-te acolo și rezolvă asta. ‎Vor fi emise publicului mâine.
‎Bine, am înțeles.
‎- Nu mă lași baltă, nu? ‎- Încercam să te sun.
‎A fost o problemă la tipografie ‎și Kwame vrea s-o rezolv.
‎Apoi m-au sunat de la școală. ‎N-au primit formularele trimise.
‎Azi nu pot.
‎Nu mă învinui.
‎- N-o fac. ‎- Știu la ce te gândești.
‎Acum ai telepatie?
‎Crezi că e ‎ceva aiureală auto-depreciativă.
‎Îmi fac prea mult de lucru. ‎Sunt prea stresată să am grijă de mine.
‎N-am zis nimic.
‎Da, ar trebui să fiu eu prioritatea, ‎dar am responsabilități, bine, Rashad?
‎Așa mi-e viața acum. Asta e realitatea.
‎Înțeleg. Sincer, mă gândesc doar
‎că vreau să dansez cu tine. ‎Ador partea asta a zilei.
‎Mai lucrează la telepatie.
‎Sper să ne vedem mâine.
‎Hei.
‎Un minut.
‎Bine.
‎Da.
‎Bine. Ăsta... pare aproape gata.
‎Cum vă descurcați aici?
‎Bine. Îmi place asta.
‎- Cum merge, Echipa de Control Meteo? ‎- Eu și Esperanza ne descurcăm.
‎Esperanza a creat ‎o furtună într-un borcan.
‎Am văzut pe YouTube. ‎M-a ajutat Jonathan.
‎O furtună într-un borcan.
‎Ador ideea. Ce altceva?
‎- Am un discurs. ‎- Da? Să-l auzim.
‎Furtunile apar când un front de aer rece ‎întâlnește unul cald.
‎Cu cât e mai mare diferența ‎dintre temperaturi,
‎cu atât e mai puternică furtuna.
‎- Văd că ai cercetat. ‎- N-a terminat.
‎Furtunile omoară oameni. Tata...
‎Tata lucra la BIONA să găsească o cale ‎să oprească furtunile în viitor,
‎dar dacă v-aș spune că există chiar acum ‎o metodă de a opri furtunile?
‎Doamnelor și domnilor, ‎vă prezint stingătorul de furtuni!
‎Atunci va intra Jonathan ‎cu stingătorul de furtuni.
‎Unde e?
‎Nu e... Adică...
‎Nu l-am terminat.
‎Azi e ziua în care vă aprob proiectele. ‎Dacă nu ți-ai făcut tema, nu știu cum...
‎Și-a făcut-o! Arată-i.
‎E o prostie. N-am știut ce să fac.
‎Pentru ce e furtunul?
‎- Păi, știți, pentru... ‎- Aerul rece...
‎- ...de la o butelie cu azot lichid. ‎- Da, chestia cu aer rece. Aceasta...
‎Schimbă temperatura furtunii ‎și-i reduce intensitatea.
‎Bine.
‎- Stai. Tu ai făcut asta? ‎- Da.
‎- Și baretele de cauciuc? ‎- Păi...
‎m-am gândit că dacă e furtună, ‎vor fi fulgere,
‎și cred că cauciucul oprește fulgerele.
‎E puțin mai complicat de atât. ‎Dar continuă să cercetezi.
‎Bine gândit. Când va fi gata?
‎- Azi, după ore. Promitem. ‎- Bine.
‎Aveți timp până mâine, bine?
‎- Nu pot să vin azi după școală. ‎- Nu e nevoie.
‎Oricum eu și Jonathan ne vom juca Zelda ‎după ore.
‎Poftim?
‎Întâi terminăm partea lui din proiect.
‎- Joci Zelda? ‎- Da.
‎Te-aș fi invitat, dar tu urăști Zelda.
‎Nu urăsc Zelda.
‎Hei, Jonathan. Hai aici.
‎Ei ce vor?
‎Sunt așa de răi cu el. ‎Nici nu știu de ce le vorbește.
‎- Sunt prietenii lui. ‎- Nu prea.
‎Într-o zi sunt drăguți cu el, ‎în alta, râd de el.
‎De unde locuiește, de tatăl lui...
‎Ce faceți, fraților? ‎Merg la parcul de skateri cu băieții.
‎Dar am promis să terminăm ‎Ucigașul de Furtuni.
‎- Vii sau nu? ‎- Eu nu aștept.
‎Cum rămâne cu proiectul?
‎Tu ți-ai făcut partea. ‎Nu-ți bate capul cu a mea.
‎Trebuie predat mâine. ‎E și proiectul nostru.
‎- E în regulă, o fac eu. ‎- Ce?
‎Hei, oricum va face treabă mai bună.
‎Hei. Vino cu mine.
‎Lasă-l pe Jonathan. ‎Vreau să-ți arăt ceva distractiv.
‎Repede.
‎Ce faci?
‎Cine are nevoie de skateboard ‎când poți zbura?
‎Dion, pune-mă jos.
‎Înainte, puteam ridica doar cereale.
‎Pune-mă jos.
‎Stai. Urmează partea cea mai bună. ‎O vei rata.
‎Stai. Ce-mi faci cu picioarele? ‎Pune-mă jos.
‎Dion!
‎- De ce ai făcut asta? ‎- De ce te-ai supărat?
‎M-ai scos din scaun. ‎M-ai ridicat din scaun.
‎De ce ai face asta?
‎- Am vrut... ‎- Să merg?
‎Da.
‎Deschide ușa.
‎Mulțumesc.
‎Salut. Cu ce ocazie pe aici?
‎Mi-am spus, știi...
‎dacă renunți la ceva ‎și e ceva menit să fie,
‎se va întoarce la tine.
‎Sunt atât de prost.
‎Pat, nu știu ce problemă ai,
‎dar întârzii la tipografie, ‎așa că, putem discuta mai târziu:
‎- Nu. ‎- Nu?
‎Nu.
‎Așa m-am săturat de asta.
‎Vin oricând ai nevoie de mine. ‎Să-l duc pe Dion la școală, la pizza.
‎Când ceri ceva, eu renunț la ce făceam
‎și mă prezint ‎cu un zâmbet mare pe față.
‎De ce faci asta acum?
‎Cred că profiți de mine.
‎Pentru că știi...
‎Pentru că știi că țin la tine.
‎Îmi pare rău, eu...
‎N-am vrut...
‎Dar... ai dreptate. Eu...
‎N-ar fi trebuit ‎să continui să mă bazez pe tine.
‎Deci, ești în relație cu tipul ăla?
‎Poftim?
‎Azi-dimineață, când l-am luat pe Dion, ‎mai era o farfurie la masă.
‎A fost pentru el? Sau...?
‎Asta chiar nu te privește.
‎- Chiar? ‎- Chiar.
‎Și apreciez tot ce ai făcut ‎pentru mine și Dion...
‎dar cu cine iau micul dejun,
‎de fapt, cu cine fac orice, ‎nu te privește.
‎De fapt, vezi tu, Nicole, ‎chiar mă privește.
‎Bine? Ți-am ținut secretele. ‎Mi-am riscat slujba pentru tine.
‎Și tu...
‎M-ai lăsat să cred că am o șansă ‎ca să continui să fiu
‎- ...jalnicul tău cățeluș. ‎- Așa.
‎Discuția s-a încheiat. ‎Chiar... trebuie să mă întorc la lucru.
‎Bine, o vom termina diseară ‎când îl aduc pe Dion acasă.
‎Știi ceva? Nu e nevoie, ‎că am pe cineva să se ocupe de asta.
‎Poftim?
‎Și, știi, ‎cred că ar trebui să luăm o pauză.
‎O pauză? De la ce?
‎De la timpul pe care-l petreci cu Dion. ‎Cu mine.
‎Ei bine...
‎Nu mă poți ține departe de Dion.
‎Poftim?
‎Mă iubește. ‎Petrec mai mult timp cu el ca tine.
‎Conversația asta s-a terminat.
‎Să nu te mai apropii de mine și de Dion.
‎Nu înțeleg. ‎De ce s-a supărat așa de tare Esperanza?
‎Să plecăm din acest loc, ‎departe de toți acești oameni,
‎și apoi vom discuta ‎despre dezastrul tău cu Esperanza.
‎- Bună. ‎- Bună. Dion e cu tine?
‎Da, tocmai l-am luat.
‎Bine. Să nu-i spui, dar eu și Pat ‎tocmai am avut cea mai ciudată ceartă.
‎Să-i fac ceva? ‎Un șoc și nu va mai face pipi la fel.
‎Nu, e în regulă. Trebuie doar ‎să stea puțin să se răcorească.
‎Venim acasă.
‎- Mă poți duce la Esperanza? ‎- Nu.
‎- Nu. Hei, ești bine? ‎- Nu, sunt supărată.
‎S-a purtat de parcă îi datorez ceva, ‎și m-a acuzat că mă văd cu cineva.
‎Ce treabă are? ‎Nu-s obligată să-i dau raportul.
‎Lași asta să te agite prea tare.
‎Am încercat să fiu sinceră cu el. ‎Am încercat,
‎și tot a rămas cu așteptări de la mine.
‎Chiar trebuie să plec. ‎Putem discuta mai târziu despre asta?
‎Nu-l lăsa pe Pat să discute cu el, bine? ‎Ne vedem acasă.
‎- N-a fost chiar așa de rău. ‎- Am fost de față. A fost rău.
‎Dacă aș fi în fotoliu rulant, ‎aș vrea să zbor.
‎Tu nu ești Esperanza.
‎Toată lumea vrea să zboare.
‎Cred că tocmai ai dovedit ‎că nu e adevărat.
‎Ce știi despre ea?
‎De ce e în scaun?
‎De cât timp e în scaun? ‎A mers vreodată?
‎De cât timp ești prieten cu ea?
‎N-ați discutat niciodată? ‎Nici n-ai întrebat-o?
‎Nu mă gândesc la asta. Doar...
‎Așa e ea.
‎Cred că asta e ceva ‎ce ar vrea să te audă spunând.
‎Ce zici să intri, ‎și voi veni și eu în câteva minute.
‎- Pot s-o sun pe Esperanza pe FaceTime? ‎- Cu siguranță.
‎- Mă scuzați. ‎- Ești Pat, așa-i?
‎Sunt prietenă cu Nicole.
‎- Bună. Merg doar să-l salut pe Dion. ‎- De fapt, Dion a avut o zi foarte lungă.
‎Nu e în stare să primească oaspeți.
‎- Pe mine va vrea să mă vadă. ‎- Nicole a zis să nu te las să-l vezi.
‎Ce?
‎Nu vrea să-l vezi. Îmi pare rău.
‎- E ridicol. ‎- Ei bine, e alegerea ei.
‎Știi ceva? Vreau să discut cu Dion.
‎Ce-ar fi să te duci acasă ‎și să te odihnești puțin?
‎Știi ceva? N-am timp. Așa.
‎Eu și Nicole doar ne-am certat puțin.
‎- Practic sunt tatăl copilului. ‎- Hopa!
‎- Chiar te crezi în drepturi. ‎- Așa a zis?
‎Păi, știi ceva? ‎Da, am dreptul să-mi văd finul,
‎așa că piei din calea mea.
‎Am... spus...
‎nu!
‎Trebuia să te omor în New Orleans.
‎Nu.
‎Alo?
‎- Unde ești? ‎- De ce?
‎Se formează o microfurtună unde stai.
‎- Hai la BIONA. Vă putem apăra aici. ‎- Nu, Dion e acasă.
‎Iisuse.
‎Haide. Răspunde.
‎Nu te las să-l iei pe Dion!
‎Nu!
‎Subtitrarea: ‎Oana-Meda Pop